Det er... et... anagram.
- Gud! - Nena.
Hør på mig, Nena.
- Åbn nu døren, Nena. - Det hele var løgn!
Åbn døren!
Du forrådte mig!
- Du solgte mig! - Åbn så døren.
Mit barn.
Vi må tale sammen.
Nena!
Nej! Gør det ikke!
Nej!
Danske tekster af: HorrorFan@SUBLiME
Bedst på: www.NXTGN.org
- Hvordan har du haft det? - Jeg har det fint.
- Spændt, men ellers går det fint. - Er der gået fire måneder?
Vi fandt ud af, at hun var gravid... Var det til all-star kampen?
- Vi klarede playoffs. Fire måneder passer. - Knicks fan?
- Nets. - Det var synd.
Men vi er glade. Vi har planlagt dette i lang tid.
Er alt i orden?
- Giv mig lige et øjeblik. - Okay.
- Det er i orden. - Okay.
Jeg er sikker på, at der bare er noget galt med maskinen.
- Og hvis det er mig? Jeg kan mærke det. - Nej, Rosemary.
Okay.
- Hejsa. - Hej.
- Er alt okay? - Ja, vi tjekker bare.
Jeg kan ikke finde nogen hjertelyd. Jeg er oprigtig ked af det.
Jeg har dig.
TRE MÅNEDER SENERE
Taxi.
Du er ankommet til din destination.
Undskyld mig, monsieur. Jeg leder efter Rue de la Buch.
Tak, fordi du bekræfter stereotypen.
- Pardon. - Bonjour.
Je suis perdu. Je suis americaine, selvfølgelig.
Kan I hjælpe mig med at finde denne gade?
Nej, nej, nej. Pardon.
- Den anden side af gaden, højre hånd. - Nej, nej, nej.
- Tak. - Oui, oui.
Tak.
Julie.
Du godeste!
Hej.
- Jeg er virkelig ked af det. - Det er okay.
Jeg vil aldrig nogensinde høre de ord.
- Tak. - For hvad?
Guy havde ikke fået jobbet uden din hjælp.
Et år i Paris, Julie.
Og tilmed på Sorbonne.
Jeg lagde kun hans CV øverst i bunken.
- Han er ganske imponerende. - Ja, det er han.
Du vil ikke takke mig, når du ser, hvor I skal bo.
Vi har set det. Det er faktisk perfekt.
- Det er lige, hvad vi har brug for. - Merci.
- Har du lyst til at gå en tur? - Ja.
- Hvordan går det med Guys roman? - Han vil altid finpudse noget.
- De vil udgive den, så han vil være færdig. - Hvor fantastisk.
- Og hvad med dig? - Jeg klarer mig.
Guy synes ikke, jeg skal arbejde i et stykke tid. Han er så sød.
Han siger, han vil være den i familien med bukserne på lidt.
Du har støttet ham i mange år som danser. Det er ikke let.
Nu er det hans tur til at tjene en masse penge.
Men jeg støtter ham, fordi jeg tror på hans evner som forfatter.
Jeg er så glad for, at du er her. Jeg passer på dig.
Ved du, hvad vi skulle gøre? Tage et madlavningskursus.
Ja!
Det har jeg drømt om lige siden jeg hørte, vi skulle til Paris.
I orden. Jeg tilmelder os.
Vi kan lave gourmet retter til Guy.
Så glemmer han måske sin besættelse af makaroni og ost.
- Jeg har forbudt ham at spise det. - Seriøst?
- Hvordan bar du dig ad med det? - Pastrami sandwich.
- Vi må virkelig lære, at lave mad. - Absolut.
- Må jeg? - Selvfølgelig.
- Han er perfekt. - Tak.
Stop ham!
Han stjal min tegnebog!
Han har min taske!
Han tog min taske!
Åh, Gud!
Åh, Gud.
- Gudskelov, at han er uskadt. - Kakerlakker dør ikke så let.
Tak, sir. Jeg har det. Mange tak.
Vent, det er ikke min tegneb...
Lad os se.
Margaux Castevet. Du er heldig i dag.
Madame.
- Parlez-vous anglais? - Oui. Ja.
Jeg har denne pung, som tilhører en af dine lejere ved navn Margaux Castevet.
Tak, jeg vil sørge for, at hun får den.
- Jeg vil helst aflevere den selv. - Fisker du efter en belønning?
Nej.
Nej, det gør jeg ikke. Vil du venligst ringe til hende?
- Margaux Castevet. - Jeg overhørte jeres samtale.
- Leder du efter mig, søde? - Ja.
- Jeg har din tegnebog. - Åh, Gud.
Jeg har lige talt med politiet i en time. Det var spild af tid.
De troede ikke på, jeg fik den igen. Du er en engel.
- Nej. - Amerikaner?
Jeg elsker amerikanere.
I er så ærlige og åbne. Alt kan læses fra jeres ansigtsudtryk.
- Hvordan fandt du den? - Vi var vist offer for den samme tyv.
- Se her. - Jeg håber, du slog ham til plukfisk.
- Det er for alt dit besvær. - Nej, ellers tak.
Jeg er bare glad for, at du fik den tilbage.
- Hvad er dit navn? - Rosemary Woodhouse.
Rosemary? Et godt gammeldags navn.
- Jeg kan lide det. Meget feminint. - Tak.
- Hvor bor du i Paris? - Min mand underviser på Sorbonne.
- Der er lejligheder tilknyttet. - Min mand sidder i Sorbonne-bestyrelsen.
I må komme til fest her i aften.
Jeg accepterer ikke et nej. Du og din mand må komme.
Jeg insisterer.
Okay. Tak skal du have.
- Vi ses i aften. - Ja. Au revoir.
Hyggeligt at møde dig.
Hvad er der?
Alle skufferne er fulde.
Og jeg mangler stadig en hel taske.
Hvad med det her?
Gode nyheder.
Jeg har vist fundet køkkenet.
Men det ligger tæt på soveværelset. så morgenmad på sengen er hurtig klaret.
Jeg troede, at lejligheder i New York var små.
I det mindste skal vi kun bo her et helt år.
Så må vi skiftes til. Mandag, onsdag og fredag får jeg værelset.
- Tirsdag, torsdag og lørdag får du det. - Hvad med søndag?
- Vi ligger nøgne i sengen hele søndagen. - Kan det ikke være søndag hver dag?
Hende, som ejede tegnebogen, inviterede os til hendes fest i aften.
Jeg kan stadig ikke tro, at du jagtede en tyv.
- Du er vanvittig. - Mit pas var jo i tasken.
Skal vi tage til festen?
Ville du ikke hellere blive her i vores nye palads og spise soupe Poulet ET Nouilles?
- Det er ikke til at modstå. - Kan du lide det?
- Vil du høre, hvad jeg vil med dig senere? - Ja.
Hvad sagde du lige?
- Det lød så sexet. - Kan du lide det?
Jeg sagde: "Lad os pakke ud."
"Og gøre rent på værelset."
Var det alt?
- Ja. Hvad? - Du er så morsom.
Jeg arbejder et par timer på bogen. Hver dag eller slet ikke.
Venter du gæster?
- Mr. og mrs. Woodhouse? - Ja.
Jeg er kommet for, at køre jer til festen.
Voila.
Denne dør?
- Hvad? - Velkommen.
- Hvad? - Se dem lige.
- Vi burde være deres tjenere. - Selv tjenerne har pænere tøj på end os.
Se hans jakkesæt.
- Åh, Rosemary. - Hej, Margaux.
- Og du må være manden. - Jeg hedder Guy.
- Sikke en gentleman. - Roman, du skal hilse på min frelser.
Roman, det er...
Den fantastiske Rosemary. Jeg har hørt dit navn hele dagen.
Fantastisk at møde en rigtig superhelt.
Og manden her skal forbedre vores engelske afdeling.
Guy Woodhouse. Jeg blev begejstret, da jeg hørte du kom.
Jeg læste din strålende afhandling om Fitzgerald.
Jeg lægger ikke skul på, det er en ære. Jeg monopolisere din mand hele aftenen.
Jeg vil vise franskmændene, hvordan en sand intellektuel person ser ud.
- Her er nogen, du skal møde. - Undskyld.
- Du har et smukt hjem. - Margaux?
- Tak for invitationen. - Jeg er straks tilbage.
Ja?
- Petit-four? - Nej tak.
Bonsoir.
Rosemary, du kan ikke bare stå her helt alene. Du må tale med folk.
Alle er så fascinerende.
Jeg taler ikke fransk. Jeg føler, at jeg...
Kom.
S'il vous plait. Til ære for min gæst, Rosemary Woodhouse, -
- vil denne aftens festligheder nu foregå udelukkende på engelsk.
Amerikanerne er kendt for, blot at kunne tale ét sprog.
Og franskmændene er kendt for, at være arrogante skiderikker.
Man har kaldt mig det, der var værre, madame Castevet.
- Har du mødt min kone, Sylvie? - Nej. Enchante.
Tak, fordi vi måtte komme. Du har et smukt hjem.
Hemmeligheden bag en god fest er nye, spændende gæster. Så jeg takker jer.
Rosmary, denne mand er god at kende, hvis man har lavet ballade.
- Kommissær Fontaine er politileder i Paris. - Rart at møde dig, sir.
Rart at møde dig. Rosemary.
Madame Castevet fortalte om tyven. Du var modig, men meget dumdristig.
Gid jeg havde hundrede mere af din slags i politistyrken.
Jeg gør det aldrig igen, hvis du kan love, det ikke bliver nødvendigt.
- Hun er enestående. - Skal vi gå?
- Ring endelig, hvis du mangler noget. - Tak, sir.
Madame Veaulieu er chefdesigner for House of Beauchamps.
- Du ser fantastisk ud. - I lige måde.
Xavier Exharos. Exharos Shipping.
- Rosemary. - Kom, Rosemary.
Monsieur Wees er sjældne manuskripters mester.
Han er en ledende kraft i bevarelsen af Dødehavsrullerne.
- Nu må du ikke overdrive. - Det er rart at møde dig, sir.
Opfør dig ordenlig!
Yoshiro. Akia Technologies.
Rosemary.
- Hvor er dametoilettet? - For enden af gangen på venstre hånd.
- Ved siden af Goya-portrættet. - Tak.
De restaurerede hele munden.
Han har et temmelig selvtilfredse grin.
Hvad laver du?
Er du okay?
- Du er rød. Hvad er der galt? - Nej.
- Kan vi ikke tage hjem nu? - Selvfølgelig.
Kan vi ikke nok tage hjem nu?
Roman. Tusind tak for en dejlig aften.
I går vel ikke allerede? Det er Paris. Festen er kun lige begyndt.
- Vi er nødt til at gå. - Kom og sig farvel til Margaux.
Det tager kun to minutter.
At stifte nye venskaber er en af de sødeste ting i livet.
Jeg oplever det yderst sjældent, og håber derfor, Rosemary og Guy, -
- at vi må betragte jer som nye medlemmer i vores lille klan af afvigere.
Som tegn på vores venskab, -
- vil vi gerne give jer en lille gave. Margaux?
De siger, ét liv er ikke tilstrækkelig til, at nyde alle verdens glæder.
Vi vil gerne tilbyde jer ni mere.
Hvilken mennesker forærer fremmede et dyr i gave?
- Det er ikke en gave, men en forpligtelse. - Jeg synes, hun er smuk.
- Hvad skal vi kalde hende? - Nej, nej, nej.
- Vi beholder ikke katten, Ro. - Guy. Se hendes ansigt.
Der er knap nok plads til os to.
Og universitetet tillader næppe, at vi må beholde katten.
- Hvad synes du om dem? - Dem?
Jeg ved det ikke.
Jeg vil nødigt sige noget dårligt om "klanen".
Men...
Roman er det mest arrogante, modbydelige menneske, jeg nogensinde har mødt.
- Det var bare de gode ting. - Han mangler ikke selvtillid.
- Vil du hjælpe mig? - Ja.
Han har et større ego end os tilsammen, inklusiv katten.
- Han ville være en god figur. - Du burde have ham med i din bog.
- Så skulle jeg se ham igen. Ellers tak. - Jeg kan godt lide Margaux.
Hvad fik dig kørt så meget op til festen?
Vil du tale om det eller gøre noget ved det?
Det var et godt spørgsmål.
Jeg tror, jeg vil tale om det. Hvad synes du?
Vi har en ven.
- Skat... - Du giver ikke op?
Hun er som skabt til os.
- Du er virkelig vild med hende. - Ja.
Okay.
Guy, vågn op. Der er røg.
Du godeste. Vent her.
- Vær forsigtig. - Ja.
Guy!
- Jeg taler ikke fransk. - Dyr er ikke tilladt på hospitalet.
Hvis du vil være her, skal dyret ud.
Min mand ligger på brandsårsafdelingen. Katten skal ikke ud i kulden.
- Så må jeg bede jer om at gå. - Excusez-moi.
Vi kom så hurtigt, vi kunne. Er det slemt?
De har ikke fortalt mig noget. Hvordan vidste du, at jeg var her?
Kommissær Fontaine fortalte os om ulykken.
- Vi ville sikre os, at I er okay. - Jeg har det fint. Det er Guy.
En kortslutning i kogepladen må have startet branden.
- Og Guy blev forbrændt. - Bare rolig. Vi er her nu.
- Vi beder for ham. - Jeg kan ikke lide bøller.
Hun henter kaffe til os, og katten må blive.
Tak.
Hørte du det, skat?
Navnløs reddede os.
Hun vækkede os.
- Hedder hun Navnløs? - Guys idé.
- Sikken fantasien af en forfatter at være. - Mrs. Woodhouse?
Ja, doktor. Tak skal I have. Hvordan har han det?
Efter sådan en ulykke frygtede jeg, det var værre.
Din mand har andengradsforbrændinger, men ingen varig skade.
- Han udskrives om en time. - Merci.
- Det er okay. - Hej.
Han klarer den. De udskriver ham om en time.
Gudskelov.
Det er vores nye venner. Margaux og Roman.
- Det er Julie. - Goddag, Julie.
Hvor skal I bo nu? I kan jo ikke tage tilbage dertil.
- Jeg har ikke tænk over det. - Bo hos mig. Jeg har sofa og luftmadras.
- Det skal nok gå. - Vi har en tom lejlighed på La Chimere.
I kender vist ikke en engelsk professors månedsløn.
Vi har ikke engang råd til, at bo der en weekend.
- Vi ejer bygningen og bestemmer huslejen. - En tom lejlighed tiltrækker indbrudstyve.
I kan betale samme husleje som nu, og vi vil stadig få i overskud.
Det er vanvittigt.
- Hun mener, det er meget generøst. - Ja, det var det, jeg mente.
Skabe.
- Guy? - Ja?
Du vil ikke tro det.
Det var uventet.
Ro, se lige her. Den passer perfekt.
Se, der er mere.
Det kan ikke være til os.
Så havde de sidste lejere vores tøjstørrelse.
Tøjet er helt nyt, Guy. Der er stadig mærkat på.
- Det er skræmmende. - Jeg måtte prøve den bare én gang.
- Jeg pjatter. - Nej.
- Overhovedet ikke. - Seriøst.
De mener det godt, men det her er for meget.
Hør, Ro. Det er kun midlertidigt.
Vi behøver ikke noget fra dem. Vi spiser vores eget mad, -
- går i vores eget tøj, og hvis jeg sælger min bog...
Når du sælger din bog.
- ... så får vi vores eget sted. - Ja.
- Smart. - Nu må du ikke fare vild herinde.
Se, hvem der er glad for at se dig.
Skønt. Se, hvor mange gange jeg kan skrive samme linie.
- Lad mig se. - Nej. Det er okay.
- Du presser dig selv for hårdt, skat. - Eller ikke nok.
Jeg er træt af det fattige kunstnerliv.
- Jeg må forsørge vores familie. - Det gør du også.
- Os. - Ja.
Undskyld, jeg kommer for sent.
- Hvordan går det? - Fint.
- Arbejder du her? - Det er fantastisk.
- Julie, det er smukt. - Hvordan går det i La Chimere?
Jeg hører, Mick Jagger har en lejlighed der. Eller var det David Bowie?
Jeg har ikke set dem, men ville da gerne møde dem i elevatoren.
Fortalte Guy, jeg hjælper ham med at få et nyt job?
- Stillingen er lige blevet ledig. - Hvilken stilling?
Afdelingsleder for engelsk litteratur. Meget højere løn og mere prestige.
Guy er ligeglad med penge. Han vil bare gøre bogen færdig.
Det har ikke været let for ham.
Lige siden vi tabte barnet, har han haft skriveblokering.
Han skal bare have en ny muse.
Bare rolig, søde. Din mand kigger ikke på andre. Ikke efter, han mødte dig.
Du er sød.
Det er Guys største konkurrent. Professor Hildegard Bishop.
- Det lyder alvorligt. - Hun er en snerpet tørvetriller.
Men hendes arbejde blev udgivet.
Undskyld.
Hvor vil du spise? I cafeteriet eller på mit kontor?
- Er du allerede tilbage? - Jeg havde ikke så mange ærinder i dag.
Vær ikke være bange, Rosemary! Det er Emile. Vores altmuligmand.
Tilgiv hans manglende tale. Han blev født uden en tunge.
- Jeg har ikke sendt bud efter ham. - Vi havde et problem med vores pejs.
Jeg synes, han skulle ordne jeres med det samme.
- Åh, Gud. - C'est bizart.
Jeg ved, han er skræmmende. Undskyld.
Margaux, du må give mig besked, inden du lukker nogen ind i min lejlighed.
- Jeg blev så forskrækket. - Undskyld.
- Min mand fortalte din mand det i går. - Måske glemte Guy at sige det.
- Det er jeg ked af. - Så er vi begge kede af det.
Hvad er der galt?
- Jeg fik hovedpine efter den forskrækkelse. - Følg med mig.
Kom.
Læg dig på sengen med dit hoved denne vej, og dine fødder den anden vej.
Mener du sådan her?
Undskyld.
Jeg lærte dette i Tibet.
Trods vores hovmod, -
- hersker der stadig megen uvidenhed om healing i den vestlige verden.
Vent.
Du må ikke bevæger dig. Bare bliv liggende.
Luk øjnene.
Tag en dyb indånding, og hold vejret.
Nu skal du udånde.
Helt langsomt.
Hovedpinen er væk.
Hvordan gjorde du...
Hvordan kan jeg takke dig?
Tag en kjole på fra dit skab.
Jeg brugte lang tid på, at købe de rigtige.
Nu kan du slappe af. Jeg finder selv ud.
Der er ingen pejs her.
Guy.
Må jeg tilbyde et lift?
Jeg taler og tænker som en forfatter.
Jeg kan bare ikke skrive mine egne ord.
Måske er undervisningen distraherende.
Måske hvis jeg havde et bedre arbejde eller flere penge, -
- så havde jeg ikke de bekymringer.
Jeg vil aldrig kunne give min kone det liv, som hun fortjener.
Måske kan vi hjælpe dig.
Pierre? Til klubben, tak.
Fandens også.
Hvad lavede han i lejligheden?
Kom nu.
Hvad skjulte du?
Fandens også!
Skal jeg fortælle dig hemmeligheden bag succes?
- Ja. - Først må man finde to særlige mennesker.
Min første var Margaux. Hun fuldender mig.
Sådan har jeg det med Rosemary.
Det ved jeg.
Den anden var min velgører, som gjorde mig til den, jeg er i dag.
- Hvem er det? - Ligegyldigt, for din vil være en anden.
Du må finde dem.
Spørge dem til råds.
De vil lede dig og hjælpe dig med, at realisere alle dine drømme.
Drømme kan blive en realitet, Guy. Alle sammen.
Og du fortjener det, ikke?
- Det gør jeg virkelig. - Det gør du virkelig.
Kom nu.
Ro?
- Er du okay? - Hjælp mig lige med at flytte den.
- Hvad sker der? - Bag garderoben er der en hemmelig dør.
- Hold nu op, skat. - Bare hjælp mig.
Okay, men vær forsigtig. Kom her.
Sådan. Det er fint.
Jeg sagde det jo.
Er det bare et skab, de skjuler?
Ro?
Ro.
- Må jeg spørge dig om noget? - Hvad?
Hvad talte du med Roman om i går?
- Hvad? Hvornår? - Jeg så jer henne på skolen.
Jeg besøgte Julie, og så dig og Roman. Hvad talte I om?
Nu må du holde op. Du er paranoid.
- Du har ret. - Hjælp mig med at rydde op.
Hvad gjorde du?
De stod her.
Lige her.
Her stod de, da de tog billedet.
- Rosemary. Du er jo som besat. - Hvad har du på?
Guy.
Jeg ved, hvad jeg sagde, men jeg vil se godt ud til jobsamtalen.
Er det dit ønske, at blive afdelingsleder?
- Det vil næsten fordoble min løn, Ro. - Jeg ved det godt.
- Ville du ikke gøre bogen færdig? - Kan man ikke, må man lære fra sig.
- De vil ikke udgive den mere, så... - Hvad taler du om?
De ringede i går. De annullerede min kontrakt.
Hvad?
- Hvad skete der? - Jeg ved det ikke.
Det føles, som om min hjerne sidder fast i sirup.
Det var aldrig nemt at skrive, men det har aldrig været umuligt.
Alle forfattere har oplevet skriveblokering. Det er midlertidigt.
Men jeg satsede på at sælge den bog for vores skyld.
Jeg må tage til jobsamtale. Nosser i en skruetvinge-situation.
Ro?
- Lad være med at nævne billedet for nogen. - Hvorfor?
Du blev bare lidt småskør i går.
- Jeg kan godt lide dit nye jeg. - Kunne du ikke lide mit gamle jeg?
Jo, men det her er bedre. Du udstråler selvsikkerhed og maskulinitet.
Hør...
- Har jeg en chance? - Du ville være perfekt til jobbet.
Du er en meget bedre lærer. Hun er dødkedelig.
- Held og lykke. - Tak.
Undskyld.
Hej.
Kom her. Min lille skat.
Hvordan har du det?
Dine anbefalinger er upåklagelige. Og dine udgivelser er imponerende.
Men hvordan påvirker det mon undervisningen?
Det er trods alt vores opgave at engagere eleverne, ikke underholde dem.
- Vi må fastholde deres opmærksomhed. - Jeg er fuldstændig enig.
Hver enkelt elev er unik, -
- men jeg har ansvaret for, at de når deres fulde potentiale.
Stillingen er jo afdelingsleder.
Jeg tror, at du vil finde lønnen passende -
- i forhold til jobbets ansvarsområder.
Du godeste!
Du må lægge pres på såret. Pres til.
- Ring til politiet nu! - Ring til politiet!
Dr. Carraro skal nok klare den.
Saksen ramte ingen vitale organer.
- Det er godt at høre. - Ved du, hvad der skete?
Nej.
Tænk at professor Bishop kunne finde på det.
Hun var ikke særlig underholdende, men psykotisk sammenbrud?
Man kan aldrig vide, hvad der tynger folks hjerter.
Jeg burde nok ikke sige det, men dette er en fordel for dig.
- Hold op, Julie. - Jeg mener det.
- Det er sygt, men nu er du favoritten. - Det betyder intet efter det, der er sket.
Hold nu op, Guy. Det var jo ikke din skyld.
Hun led måske af bipolar, eller tog stoffer.
Guy, er du okay?
Kender du dem? Er de forsvundet?
- Jeg ved ikke noget om dem. - Men du tror, der er sket en forbrydelse.
Ja.
Billedet blev taget i vores lejlighed. Det er vores soveværelse.
De ser glade ud, men når jeg ser hendes øjne, får jeg en dårlig fornemmelse.
Du forestiller dig hele deres liv ud fra dette ene billede.
Ja.
Det er lidt skørt, ikke?
- Jeg er virkelig ked af det. - Har du talt med madame Castevet?
Hun ved måske, hvor det mystiske par er.
- Hun ville ikke tale om det. - Føler du, at hun skjuler noget?
Du vil ikke beskylde nogen uden beviser. Du er en sød og loyal ven.
Lad os se om politiet har været på din adresse.
Lige et øjeblik.
- Desværre. - Ikke noget?
Kvinden på billedet er død.
Hendes navn var Nena Pascal. Født i Egypten, ingen familie i Frankrig.
I følge rapporten sprang hun ud fra balkonen i hendes soveværelse og døde.
Mit soveværelse?
Hendes mand, Jacques, bekræftede hendes selvmord.
Han udeblev fra en afhøring. Han er i øjeblikket meldt savnet.
Tak fordi du gjorde mig opmærksom på dette.
Du bør altid lytte til dine følelser, Rosemary.
Guy?
SMID TØJET.
Tag kjolen på.
Guy?
Surprise!
Nu kan festen begynde.
Sikke en overraskelse.
Din dejlige mand er den nye afdelingsleder for engelsk litteratur på Sorbonne.
Jeg begik den fejl, at fortælle det til Roman, så festen var deres idé.
Livet skal fejres, især når gode ting sker for gode mennesker.
Mine damer og herrer, lad mig udbringe en skål for professor Guy Woodhouse.
Skål.
- Tak. - Skål, skat.
Tillykke med det.
- Jeg håber, det er alt, du drømte om, skat. - Ikke ligefrem.
Kom her.
- Hvornår har... - Kom her.
- Du kender slet ikke nogen, vel, min ven? - Nej.
Hvad er der?
- Jeg synes, vi skal prøve igen. - Prøve hvad?
Jeg vil gerne have et barn. Jeg ved, det er skræmmende.
Guy, måske er det for tidligt.
- Føles det ikke anderledes her? - Jeg føler mig anderledes.
- Det hele er begyndt at falde på plads. - Men hvis det er for tidligt?
Jeg tror, vi er nødt til at prøve.
Det er det rigtige tidspunkt. Ikke?
Ja.
Okay.
Hvad sker der?
Lad mig gætte.
- Du er gravid. - Nej.
- Jeg sværger, jeg har ikke sagt noget. - Vi vil prøve at få et barn.
Nej, Margaux, ikke flere gaver. Jeg kan ikke kan bære det.
Det er ikke noget useriøst, som en kjole.
- Det er alvorligt. - Hvad er det?
Den er et familie arvestykke fyldt med tannisrod fra mit drivhus.
Den er smukt.
- Det er stærkt. - Den er faktisk ret kraftfuldt.
Den vil beskytte dig og barnet, du snart har i maven.
Lov mig, du vil bære den.
Det lover jeg. Tak skal du have.
Tak, Margaux.
Hvad laver du?
Skriver min bog.
- Klokken er 3 om morgenen. - Det kommer, Rosemary.
Ordene kommer til mig. Som om, nogen har åbnet for hanen.
Du falder ikke bare. Han skubber dig?
Ja, det er skræmmende.
Måske skulle du vente med, at blive gravid.
Jeg er parat.
Jeg noterer min cyklus. Jeg har ægløsning i næste uge.
Men din drøm er så indlysende.
Du falder, hvilket betyder, at du er bange for at miste kontrollen.
Og Guy skubber dig.
Hvad pressede han dig til for nylig til en fest foran jeres nye venner?
Nej.
Jeg tror, at jeg ved, hvad det handler om.
Et par? Jeg forstår ikke.
- Presser Guy dig til at blive swinger? - Meget morsomt.
Det er Jacques og Nena. De boede i lejligheden inden vi overtog den.
Hun døde for tre måneder siden. I lejligheden.
Enten sprang hun eller blev hun skubbet ud over balkonen i vores soveværelse.
- Det er uhyggeligt. - Måske er min drøm et tegn.
- Tror du, Guy forsøger at slå dig ihjel? - Selvfølgelig ikke.
- Nej, selvfølgelig ikke. - Uanset hvad drømmen betød, -
- så havde hun svaret, som jeg aldrig får at vide, fordi hun er død.
- Du kunne tale med hendes venner. - Hvordan skulle jeg kunne finde dem?
Kan du se det her? Det er et symbol for koptiske kristne.
- Koptiske? - Der findes kun én koptisk kirke i Paris.
Pardon.
Kender du hende?
Vær venlig at følge med.
- Er du Nenas veninde? - Nej.
- Men jeg vil gerne vide mere om hende. - Hun døde.
For tre måneder siden.
- Fader, jeg prøver at finde ud af hvorfor. - Jeg ved hvorfor.
Nenas omgangskreds var satanister.
Hun boede et uhelligt sted. La Chimere.
- Vent, der bor jeg. - La Chimere?
- Hvad ved du om bygningens historie? - Jeg fandt det på nettet.
Det blev bygget i 1860'erne og det var eksklusivt for rige og berømte.
Fortalte computeren dig om søstrene Trench, som boede der i 1933?
- Nej. Var de berømte? - Berygtede.
De var kannibaler.
De slagtede utallige folk og serverede dem for deres venner, -
- inden de blev fanget og hængt for deres forbrydelser.
- Frygtelig historie. - Det er ikke den eneste.
Forfærdelige ting er sket lige siden La Chimere steg op af jorden.
Bygningen er forbandet.
- Steven Marcato boede der indtil 1986. - Hvem var Steven Marcato?
- Han var satanist, måske Satan selv. - Hvad er det?
Fortune Magazine. Det forklarer hans succes.
- Djævelen gemmer sig bag sine milliarder. - Hvorfor tror du, han er ondskaben selv?
Jeg så ham i en gyde bag La Chimere.
Han ofrede en hore.
Marcato dræbte hende og spiste hendes hjerte.
Der står her, han er grundlægger af Delphi-gruppen.
- Han donerer millioner til velgørenhed. - Djævelen har mange ansigter.
Man ved aldrig, hvilken skikkelse han påtager sig.
Steven Marcato den ene dag. En anden person dagen efter.
Jeg har spildt for meget af din tid. Mange tak for...
Du tror mig ikke, ligesom Nena, og se hvad der skete med hende.
Følg mit råd. Efterlad dine jordiske ejendele og alle, du kender.
Skynd dig væk, inden de finder dig!
Nå?
Det er det bedste, du nogensinde har skrevet. Den er vidunderlig.
- Virkelig? - Det er ikke tårer i mine øjne.
Jeg blev ikke bevæget af historien, eller de magiske ord. Det var smukt.
Gudskelov.
Roman var også begejstret. Han viser den til hans forlægger.
Gav du den til Roman?
Uden ham havde jeg ikke skrevet den. Han er min muse.
- Jeg er blevet erstattet af en mand. - Jeg tænker stadig på dig i min fritid.
Skat, jeg er stolt af dig. Du gjorde bogen færdig helt selv.
Jeg ringer til ham.
Vent.
Vent!
Stop!
Paul.
- Så du en mand stige ud af elevatoren? - Nej.
- Så du virkelig ikke nogen? - Nej. Er der noget galt?
Nej.
- Du skriver ikke digte? - Det gjorde jeg, da jeg var på din alder.
- Din aflevering var rigtig fin. - Tak.
- Mine damer, husk at læse til i morgen. - Det skal vi nok.
Det føles godt, når det hele kører som smurt, ikke?
Snart vil det føles naturligt for dig, at være på toppen altid.
Det er vanedannende. Du vil gøre alt, for at blive på toppen.
Går du tit hen til fremmede, og siger en masse vrøvl?
Det er en kunst.
Beklager, men jeg har ingen penge.
Der er altid en pris at betale. Det ved du.
Jeg vil ikke tale med en komplet fremmed. Hvem er du?
Jeg er dig.
Vent.
Professor.
Er alt i orden? Hvem var det?
Det var en elev.
Jeg har nyheder. De har læst bogen.
Og...
De elskede den.
De vil gerne mødes i dag, hvis det er i orden med dig.
Kom.
Hr. kommisær. Sikke en overraskelse. Kom indenfor.
- Er der noget galt? - Jeg må spørge dig om noget.
Hvad lavede du i går?
Undervisning på La Toque Blanche, og derefter gik jeg i kirke.
- Hvorfor? - Jeg havde brug for åndelig vejledning.
Fader Tekem blev fundet hængt i går aftes.
Hvorfor opsøgte du ham?
- Jeg ville spørge ham om Nena. - Hvad sagde han til dig?
Han sagde en masse skøre ting. At kannibaler boede i denne bygning, -
- men også satanister og han så Steve Marcato begå mord.
Hvem?
En milliardær, som skulle have spist hjertet af en prostitueret.
Jeg troede, han var vanvittig, så jeg gik.
Steven Marcato? Se søgeresultaterne.
Mange mærkelige billeder.
Var det tilfældigt eller har hans død noget at gøre med Nena?
Det ved jeg ikke, men dette er ikke en tasketyv, Rosemary.
Du må overlade det til politiet.
Vær forsigtig med, at stole på folk.
Det, som du udsætter kyllingen for, har jeg ikke set til madlavningskurserne.
Jeg brygger medicin.
Du har ikke amuletten på.
Det havde jeg ikke lyst til i dag. Hvilken slags medicin?
Fertilitets-suppe.
Man drikker det efter 12 timer i lerkrukken.
- Smager det godt? - Nej, det smager frygtelig.
Det gør dig klar til, at få et barn.
Jeg lærte det af kineserne.
Min veninde, Shui Fa, måtte flygte fra Kina efter den kommunistiske revolution.
Hun ville desperat have et barn med en mand, hun måtte efterlade.
Hun havde kun tre dage til at blive befrugtet, så hun brugte denne opskrift.
Så hun blev frugtbar. En opskrift, hun stadig bruger i dag.
Vel ikke til sig selv. Hun må være over 80 år.
Ja, men mine venners hemmeligheder er til rådighed for dig.
Hvad med dine hemmeligheder, Margaux?
Hvorfor fortalte du mig ikke om Nena?
Hvordan fortæller man om sin mest smertefulde hjertesorg i sit liv?
Jeg elskede Nena som datteren, jeg aldrig har fået.
Jeg tryglede hende om at forlade sin mand. Han var en mørk kraft.
Han havde et kvælertag på hendes sjæl.
Jeg prøvede mange gange, at hjælpe hende ud af problemerne.
Vi talte sammen dagen før hendes død.
Jeg kan stadig huske hendes smil.
Hun fortalte mig, at hun var så lykkelig.
Hun svævede på en sky.
- Jeg har ikke flere hemmeligheder. - Jeg er ked af det.
Jeg er virkelig ked af, at jeg tvivlede på dig og Roman.
Men da jeg hørte om Nena, tænkte jeg...
I er så søde. Det kan ikke være sandt.
Rosemary, vores venskab handler ikke om at erstatte Nena.
Jeg holder af dig.
Jeg ønsker bare, at du glad, sund og rask.
Jeg lover, jeg vil smage på din stinkende suppe.
Nej.
Du skal spise alt suppen til sidste dråbe.
Det smager forfærdeligt. Vil du have noget?
Nej?
Du er en kujon.
Åh, Gud.
Jeg håber, du har spist, for jeg har kun Margaux frugtbarhedssuppe.
- Ja, men jeg er ikke sulten. - Er du okay?
Ja, jeg ved bare ikke, om jeg har begået en stor fejl.
Hvad mener du?
- Guy? - Jeg solgte min bog.
- Det er fantastisk! - Jeg vil vise dig noget. Er du klar?
Se, se, se.
Guy, jeg har vist aldrig set så mange nuller på en check før.
Og det er kun et forskud.
Tag pænt tøj på, -
- for vi skal ud og spise.
Hvad er det for en smag? Det er en dårlig suppe.
Jeg børster lige tænder. Hvad jeg ikke alt gør for dig og barnet.
- Hvad gjorde du ved dine sko? - Jeg var nødt til at tage dem af.
- I operaen? - Ja.
Se lige min mand. Synes du, han ser lykkelig ud?
Succes kan være svært at acceptere.
Bare vent, til han får problemer i sengen. Så må du virkelig heppe på ham.
Merci.
- Tak. - Merci.
Roman, lad os gå. Jeg trænger til frisk luft efter vinen.
Tak.
Jeg skammer mig over at måtte indrømme, jeg var jaloux på dig.
På to uger klarede du, hvad jeg ikke kunne i to år.
Du fik Guy til at afslutte bogen. Han kaldte dig hans muse.
Gid jeg havde sådanne evner. Inspiration er et mysterium.
Napoleon blev inspirerede til, at fri til Josephine i restauranten, -
- hvor vi lige var, præcis samme sted vi sad.
Guy inspireres måske af den nye lejlighed, eller din søde ånde på hans pude.
Nej, det var dig.
Det skal du have tak for. Men jeg er stadig jaloux.
- Fryser du? Jeg kan ringe til chaufføren. - Nej, jeg har det fint.
- Margaux. - Ja?
- Lad os komme ind i bilen. - Vær ikke fjollet.
- Vi er kun tre gader derfra. - Er du okay?
Ja.
Jeg vil have det, du lovede mig.
- Vi ordner det i morgen. - Ikke flere løgne.
Roman!
Ring efter hjælp!
Hjælp os!
Ring efter hjælp!
- Hjælp! - Din telefon!
- Giv mig din telefon! - Hjælp!
Hjælp os!
Roman er stærk. Der skal mere end en kugle til at dræbe ham.
Bonsoir.
Jeg håber, du kommer med gode nyheder.
Gid fyren, der skød min mand, led inden han døde.
Jacques Pascal er ikke død. Han skal opereres nu.
Jeg taler med ham, når han kommer til bevidsthed.
Jeg vil vide, hvorfor han mente, han skulle skyde min mand.
Pascal og hans kone boede i den lejlighed, -
- hvor mr. og mrs Woodhouse bor nu?
Oui. Hans kone døde for tre måneder siden.
Politiet sagde, det var selvmord.
Efter det, der skete i aften, må vi overveje en anden teori.
Må jeg spørge dig, -
- hvad sagde Jacques Pascal helt præcis, inden han affyrede sit våben?
- Jeg ved det ikke, for han talte fransk. - Og vi stod for langt væk.
Så sagde han: "Jeg vil have det, der tilhører mig."
Nej, "Jeg vil have det, du lovede mig. "
Så sagde han: "Ikke flere løgne." og skød Roman.
Hvilket løfte kunne din mand have brudt?
Det er umuligt. Roman ville aldrig bryde sine løfter.
Kan I huske andre ting?
- Måske har I set ham før? - Jeg har aldrig set ham ansigt til ansigt.
Nej?
Aldrig.
Giv mig besked, hvis I kommer i tanker om noget.
- Jeg ønsker din mand god bedring. - Merci, monsieur.
- Godnat. - Bonsoir.
Jeg starter en bøn.
- Skal vi gå med? - Nej, jeg må gøre det selv.
- Er du sikker på, du vil være alene? - Har man en tro, er man aldrig alene.
Det kan ikke passe. Han vågner.
Hold ham!
Jeg kan ikke!
Jeg kan kun forestille mig, hvor frygtelig jeg ser ud, min skat, -
- for du ser forfærdelig ud.
Jeg var bekymret, mon amour, men nu ved jeg, du klarer den.
- Hvordan har du det, Roman? - Jeg har det ganske godt.
- Forsigtig nu. - Det fik jeg sagt lidt for hurtigt.
- Tak, fordi I kom. - De har været her hos mig hele natten.
I er sande venner.
Det er det mindste, vi kan gøre, for min velgører.
Hvad skete der med... overfaldsmanden?
- Vi ved det ikke. - Er der noget, vi kan gøre for dig?
Ja.
I kan tage hjem og tag min kone med jer.
Og denne gang skal I ikke gå. Tag bilen.
Det lover vi.
Farvel.
Du lugter anderledes.
Undskyld, med alt det postyr...
Det er noget andet.
- Jeg ved, hvad det er. - Hvad?
Du er klar. Du er moden.
Guy, vågn op. Arbejdet kalder.
Er du sikker på, du vil gøre det her? Jeg er udmattet.
- Det må du også være. - Tag et brusebad.
Når du er færdig, vil det her være klar.
Jeg føler mig så varm indeni. I hele kroppen.
Du er smuk.
Dette skal være den mest romantiske, perfekte aften i vores liv.
Ingen pres, vel?
Jeg har det så mærkeligt. Jeg svæver væk.
Rosemary.
Det er ikke en drøm.
Det er virkeligt.
Danske tekster af: HorrorFan@SUBLiME
Bedst på: www.NXTGN.org